Jeg er ikke lenger glad for at de hengte opp klokkene igjen.
–Hva prøver de å spille? –Vi har et veddemål i butikken.
Vi tror at det er Jay Z sammen med Rihanna.
De skulle bedt meg spille på klokkene. Jeg er veldig musikalsk.
De prøver nok å spille "All people that on earth do dwell".
–Hvem spiller? Quasimodo? –Fem Quasimodoer.
Ok, slutt. Takk. Kjempebra!
Er det ikke for ambisiøst for nybegynnere, Amanda?
–Biskopen vil sette pris på det. –Er biskopen døv?
Jeg hørte klokkene ringe da jeg var liten. Det blir perfekt.
Agatha, ikke se opp når du drar i tauet.
Føl balansen, som når du slipper kløtsjen i en bil.
–Mrs. Josephs, du må forbedre rytmen. –Jeg er kjent for rytmen min.
Jeg fikk tre barn med rytmemetoden.
Det er en annen type rytme.
–Hvordan går det, damer og herrer? –Veldig bra, takk.
–Kan du se på oss og si hva du syns? –Ok.
Ok. Er vi klare? Da slipper jeg diskanten...nå.
–Du er ikke rask nok, Sarah. –Jo.
Nei, det var du ikke.
Jez har nok rett. Du var litt treg, Sarah.
Klart det var meg du måtte kritisere. Gjør det selv.
Én, to, tre, hvil, hvil.
Én, to...
Hva ser du på?
Jeg kom for å rase over den fæle kvinnen. Amanda Ballard!
Hun gnåler om min mangel på musikalitet.
Hun har overtatt kvinnekomiteen, samler inn penger til klokkene–
–gjør livet her perfekt og ter seg som en helgen. Det er min rolle!
–Er hun for mye med Jez? –Ja! De er alltid sammen.
Sett deg, så lager jeg en kopp te.
Det er stort at biskopen kommer hit. Jeg burde hjelpe ham, ikke hun.
Unge enker som hun burde forbys. Pent kledde og tilgjengelige.
–Kan vi snakke om at vi hater henne? –Jeg liker henne, faktisk.
Jeg skal ri med henne i morgen, så jeg kan bli bedre kjent med henne.
Be Jez om å tilbringe mindre tid med henne.
Det har jeg! Han hører ikke på meg.
Klokkene er betalt, men det blir nok verre med sakristivinduene.
–Jeg vet ikke hva vi skal gjøre. –Det løser seg nok.
Nå ber vi.
–Der er du, jo. Dette er Samson. –Jøss! Så fin han er.
Kan jeg takle ham? Jeg har aldri ridd før.
Samson er min.
–Du får Snip. –Steph hjelper meg i stallen.
–Hvor fant du Steph? –Hun var min beste venn på skolen.
Hun var på avrusing og ba om å få bo her og hjelpe til i stallen.
Hyggelig med selskap. Det har vært ensomt siden mannen min døde.
–Hvordan døde han? –Hjerteinfarkt.
Han var mye eldre enn meg. Det skjedde så plutselig.
–Tenker du å gifte deg igjen? –Jeg er ikke på utkikk etter en mann.
Kvinner vokter sine menn, men jeg ville aldri ødelegge et ekteskap.
Det hendte foreldrene mine. Det er en synd å gjøre det.
–En synd? –Jeg syns det.
Jeg setter kollektbøssa i sakristiet. Jeg skal låse etter meg.
Jeg vil teste tenorklokka. Den svinger ikke riktig.
Klokkene! Klokkene! Klokkene!
–Nå har hun mistet vettet. –Vi skulle da ikke øve i kveld...?
Blir du med, Gemma? Vi mangler en.
–Jeg vil ikke ringe med klokker. –Bill gjør det.
Det høres litt monotont ut. Hva er galt med en melodi?
Hei, Amanda. Beklager at jeg er sen.
–Er det en lysbryter her? –Det er nifst, mamma.
Det er skikkelig nifst.
–Amanda? –Jeg vil gå, mamma.
Hold meg i hånda.
Amanda?
Ikke se!
Hva er det? Hva har skjedd?
For en måte å dø på.
–Ringer Gemma politiet? –Ja.
–Hva er det? –Et selvmordsbrev.
"Alt er uutholdelig. Jeg har dratt til pappa."
Stakkars Amanda.
Hun hadde det bra når hun ringte med klokkene.
Ante du noe? Du kjente henne godt.
–Hva mener du med det? –Dere var venner.
–Snakket hun om faren sin? –Nei.
–Hvorfor skulle hun begå selvmord? –Folk gjør det når de er nedfor.
Hun var ikke nedfor. Jeg traff henne i morges. Vi hadde mye felles.
Hun kom hit for å få et perfekt liv.
–Hun var slett ikke lik deg. –Jo.
Hun hadde ingen barn. Hun var singel og tilgjengelig.
–Nesten middelaldrende. –Du er ikke nesten middelaldrende.
Det har du vært i flere år.
–Hei. –Hei. Snips venn.
–Kan vi komme inn? –Nei.
–Politiet vil snakke med deg. –Jeg åpner ikke døra for dem.
–Amandas død må ha oppskaket deg. –Ja. Hun var min beste venn.
Har hun gjort noe sånt før? Prøvd å begå selvmord?
Hun virket ikke som typen til det.
Du kjente henne ikke. Hun var veldig ustabil.
Du tar nok feil. Jeg tror at hun...
Kan vi hjelpe deg med noe?
Dette er Gemma. Jeg heter Agatha. Jeg legger igjen nummeret mitt.
–Hva er nøklene til? –Du kan spa møkka til hestene.
Nøklene er nok både til huset og stallen.
–Kom. –Vent litt. Hvor skal du?
–Snuse rundt. –Det kan vi ikke!
Hva gjør den her? Den må ha kostet en formue.
Hun sa at hun bestilte den i går.
–Hva sier det oss? –Ikke stort.
Hvilken kvinne bestiller en ny sal–
–og tar livet av seg før hun rekker å bruke den?
Ingen kvinne jeg kjenner.
Hun bestilte den bare timer før hun døde. Hun så fremover.
Hun aktet ikke å begå selvmord.
–Hva leter vi etter? –Bevis.
På at hun hadde en affære med Jez Bloxby.
Sarah trodde nok at de hadde det.
–Skulle han ha drept henne? –Vi får se hva vi finner.
–Hvorfor hvisker vi? –Vet ikke.
Barndommen hennes virker så perfekt. Ikke snok i tingene hennes.
Hvorfor tror du at vi er her? Du ville vært en udugelig tyv.
Det var en lang gjøremålsliste for en som skal begå selvmord.
–Hvem er Amanda Marlowe? –Pikenavnet hennes?
Se så mange regninger.
Hun må ha hatt 10–15 kredittkort.
–Noen kommer! –Fort! Gjem deg.
Hvem er det?
Hun fikk penger månedlig fra en advokat, ikke et forsikringsselskap.
–Hva så? –Det får bare fraskilte, ikke enker.
Tror du at mannen hennes lever?
Han går mot skrivebordet.
Det er Jez.
Nei, nei, nei.
–Du begynte ikke på rett sted, Mary. –Jo da.
–Agatha skal dra før hun begynner. –Da må hun vente lenge.
Takk for det, Gemma.
Kanskje vi kan prøve noe enklere.
–Kan vi ikke bare gi opp? –Nei.
Pastor Bloxby gjorde et nummer av–
–å selge jorda bak presteboligen for å betale for klokkene.
Klokkene er jo grunnen til at biskopen holder konfirmasjon her.
Hei!
–Hvor har du vært? –På menighetsbesøk.
–Mrs. Mansfield har det ikke bra. –Du var ikke hos Amanda?
–Hvorfor skulle jeg dra dit? –Noen så deg.
–Jeg vet ikke hva du snakker om. –Det føles som jeg ikke kjenner deg.
Først vennskapet med Amanda og nå lyver du.
–Hva lette du etter hos henne? –Jeg var ikke der!
–Fant dere Amandas pårørende? –Ja. Mannen hennes.
–Var hun ikke enke? –Det var det hun sa til alle.
Livet hennes var basert på løgner.
–Hvem var han? –John Marlowe. En advokat i Bristol.
Han er mye eldre enn henne.
Dere vil ikke tro hvor stor gjeld hun hadde. Hun var ille ute.
Ikke rart det ble uutholdelig.
–Hva fant du ut om faren hennes? –Han var finansmann. Teddy Ballard.
–Han hengte seg da hun var 21. –Selvmord går ofte igjen i familien.
Skal vi gå ut i hagen?
Kommer du, James?
–James, vi må etterforske dødsfallet. –Nei.
–Jeg tror det var drap. –Avskjedsbrevet ble skrevet av henne.
–Hvordan vet du det? –Jeg gjenkjente håndskriften.
–Hun hadde det verre enn vi ante. –Jeg tror ikke det.
Kom nå, James. Det er nydelig ute.
Jeg akter ikke å leke detektiv med deg igjen.
Den er identisk. Han har rett.
–Hallo? –Roy, kjære.
–Hva vil du, Aggie? –At du sjekker noe for meg.
Skaff deg en ny assistent.
Nei, hun skal ha rufsete hår. Det skal være stilig grunge.
Jeg vil at du finner ut mer om Teddy Ballard.
Han var finansmann og begikk selvmord for 12 år siden.
Du er nyfiken på hvorfor jeg vil vite det.
Jeg må ta denne.
Han kan være koblet til et mistenkelig dødsfall.
–Hva het han? –Teddy Ballard. Roy, jeg elsker deg.
Og jeg hater meg. Jeg må legge på. Ha det! Hva sa jeg om håret?
Du tror at det var meg. Alle tror at jeg drepte henne.
Det gjorde jeg ikke! Det gjorde jeg ikke!
Hva vil skje med meg nå? Hun var min eneste venn.
Vi setter oss. Vi setter oss.
–Hvorfor er du her? –For å finne ut mer om Amanda.
Visste du at mannen hennes lever?
–Hvordan var han? –Vet ikke. Vi møttes aldri.
Det er snilt av deg å hjelpe meg med dette.
Bli med meg. Mr. Marlowe tar imot deg nå.
Takk.
Til begravelsen har vi valgt salmen "All people that on earth do dwell".
Vi lurte på om det var noen annen salme hun likte.
Den blir sikkert bra.
Jeg betaler gjerne for begravelsen, men vil ikke arrangere den.
–Kommer du? –Vi hadde ikke noe bra forhold.
–Det passer seg ikke at jeg kommer. –Hvorfor var det ikke bra?
Kan vi få en liste over vennene hennes i Bristol?
Hun hadde ingen venner da hun flyttet.
Dere vet nok ikke at Amanda var en løgner. Manipulerende og uærlig.
–Hvorfor giftet du deg med henne? –Det raker ikke oss.
Man finner ikke ut sannheten om den man gifter seg med, før etterpå.
Man faller for den de utgir seg for å være, ikke deres egentlige jeg.
–Hvem var den ekte Amanda? –En prinsesse.
Hun ville leve et privilegert liv, men hun ville ikke betale for det.
Hun brøt kontakten med de som ikke passet inn i hennes perfekte liv.
Alle jeg snakker med, beskriver Amanda på ulike måter.
"Manipulerende og uærlig" høres riktig ut for meg.
–Kan Jez ha visst hvordan hun var? –Han vet nok mer enn han sier.
Tror du at de hadde et forhold?
Jeg sier bare at alle menn er slyngler, dessverre.
Han er ikke sånn. Han er stresset fordi biskopen kommer.
Tror du han hadde noe med hennes død å gjøre?
Nei. Nei, jeg kan ikke tenke slik.
Men han lette etter noe i huset hennes.
Og han var den siste som så henne i live.
Og du vet at han holder noe hemmelig. Jeg bare sier det.
Jeg trodde at vi aldri skulle komme frem.
–God ettermiddag, Deres Nåde. –Jeg er litt stiv.
Jeg har nok ikke vært her siden de anla den elendige ringveien.
Dere husker sikkert kannik Gibbons. Jeg glemmer ham alltid.
Han har så lite tilstedeværelse. Men han dufter godt.
Det kan man ikke si om de andre kannikene i katedralen.
–Hvor mange skal konfirmeres i kveld? –Tre, Deres Nåde.
–Alle er fra landsbyen. –Det kommer til å gå fort.
I forrige uke i Bristol hadde jeg 53 stykker.
Det tok så lang tid at jeg gikk glipp av "Game of Thrones".
Å, så fint å se det restaurert.
Skjønt jeg husker ikke hvordan det så ut før.
Sarah har laget te i presteboligen.
Jeg håper at vi har nok. Jeg regnet ikke med deg.
Ikke tenk på ham. Han er her for å jobbe, ikke spise. De har funnet...
–Hva var det? –Uregelmessigheter.
Uregelmessigheter i regnskapet da dere solgte jorda.
Det er sikkert ingenting, hvis dere da ikke har stjålet.
Noen kommer og ser gjennom kvitteringene.
–Det er jeg som skal det, Deres Nåde. –Hvem? Å, jeg glemmer alltid deg.
Fortsett. Biskopen elsker oss.
–Hvorfor ser alle så forbauset ut? –Det høres ikke så ille ut.
–Ok, hva har du funnet ut? –Teddy Ballard var en rik finansmann.
Han hadde en datter, Amanda, som hadde en gyllen barndom.
Hun gikk på en fin pikeskole med hestestall.
Teddy var godhjertet. Alle sier at han var en helgen.
Han var kristen og begikk selvmord da firmaet gikk konkurs.
–Var han deprimert? –Nei, blakk.
Veldedighetene han finansierte, ble insolvente.
Amanda mistet alt på én natt.
Innen tre måneder giftet hun seg med farens venn John Marlowe.
Og han har ikke lite penger.
–Vet dere hva vi trenger nå? –En øl?
Et stemningskart.
–Barndomshjem. –Litt av et sted.
–Fortell om selvmordsbrevet. –Det var et selvmordsbrev.
–Skrevet på? –Fint papir.
–Skrevet med? –En penn.
–Lå pennen i klokketårnet? –Nei.
Så du pennen da du brøt deg inn hos henne?
–Nei. –Vi så mange tusjer.
Pennen er uviktig.
–Heng den tilbake. –Det er Agathas stemningskart.
Det er alles stemningskart. Vi har idédugnad.
Jeg henger den der.
Har dere kranglet ferdig? Kom og se på dette.
–Hvem er det? –Teddy Ballard.
Hør her... Det virker som Teddy Ballard startet skoler–
–for foreldreløse i Ghana som mistet foreldrene i borgerkrigen.
Han betalte for skolene, men kirken drev dem.
De flinke elevene fikk komme til England for å studere.
–Kan det være pastor Bloxby som barn? –I så fall kjente han Amanda fra før.
–Takk, Jeremy. –Deres Nåde.
Deres Nåde.
Sa du avvik?
–Låser du? –Selvsagt.
–Hvor skal du? –Jeg er utslitt.
–Sarah? –Ja.
Du er det beste som har hendt meg. Bare så du vet det.
–I like måte. –Det tror jeg ikke.
Jo, Jez.
Da jeg møtte deg, var du den peneste mannen jeg hadde sett.
–Klok og snill. –Jeg er ikke mannen du ønsker.
–Du er den jeg vil ha. –Jeg går og tar et bad.
Jez var den siste som så henne i live.
–Stemmer. –Han hadde anledning.
Kanskje han drepte henne og fikk det til å se ut som selvmord.
Ingen er trygg i Carsley.
MORDER
Jez? Kan du svare, Jez?
Carsley prestebolig. Hei, biskop Parsons.
–Er mannen din ledig i morgen tidlig? –Det er han sikkert, hva gjelder det?
Vi fant mystiske avvik i rapporten.
–Skal vi si kl. 11? –Ok.
Jez? Ligger du i badekaret?
Jez er borte. Han tok bilen og forsvant.
Vi må nok ringe politiet angående Jez.
Han kjente Amanda før hun flyttet hit.
Faren hennes drev en skole for flyktninger i Afrika.
–Visste du det? –Jeg visste at han var et krigsbarn.
–Hvorfor nevnte han henne ikke? –Pga. motivet til drapet?
Jeg vet at mannen min ikke er i stand til å drepe.
–Hvorfor rømte han, da? –Jeg tror han har stjålet.
Det var uregelmessigheter ved jordsalget. Biskopen vet om det.
Jeg vil at han skal komme tilbake før han gjør noe dumt.
–Hva leter vi etter? –En grønn Golf.
P368 PYU.
–Vi har funnet den. –Hvor?
Det står Bristol på busstoppen.
Jez.
–Herregud. Unnskyld, unnskyld! –Det går bra.
Hva du enn har gjort, så takler vi det. Det går bra.
Amanda kom til Carsley pga. meg. Vi hadde ikke møttes på 20 år.
Hun trengte penger og kom på ideen om å selge jorda.
Det var vel bra? Det ville vel hjelpe kirken?
–Hun tok en firedel av pengene. –Hvorfor lot du henne gjøre det?
Ellers ville hun fortelle Sarah hvem jeg egentlig er.
Foreldrene mine ble henrettet mot slutten av krigen.
–De var gode mennesker. –Nei, de var ikke gode mennesker.
Som jeg sa til deg og alle andre. Da jeg kom hit, byttet jeg navn.
Amanda visste om det.
Hun visste at foreldrene mine var fæle mennesker.
De sloss for regjeringen, ikke for opprørerne.
De torturerte og drepte uskyldige. De var beryktet.
Alle i Ghana visste hvem de var. Alle var lettet da de ble henrettet.
Jeg løy for deg. Om hvem jeg var, og hvem foreldrene mine var.
Jeg løy for alle.
Jeg elsker deg, Jez. Ikke familien din.
Hvorfor begikk Amanda selvmord?
Bispedømmet kom til å finne ut om pengene.
De var på sporet, og jeg hadde ikke skjult det godt.
Var det regnskapet du så etter hjemme hos henne?
Nei, etter mappen om meg fra barnehjemmet.
Hvis du var ansvarlig for regnskapet, kunne hun lagt skylden på deg.
Hun visste hemmeligheten din.
Kanskje hun ikke taklet å bli avslørt.
Nei, hun hadde Jez i sin vold. Hun hadde latt ham ta skylden.
–Du kjente henne ikke. –Jo.
Den dagen hun døde, var hun ikke selvmorderisk.
Midt i livet er vi omgitt av døden.
Hvor skal vi søke trøst, om ikke hos deg, Herre.
Av jord er du kommet. Til jord skal du bli.
Av jord skal du atter oppstå.
–Amen. –Amen.
Hallo? Unnskyld meg.
–Er du resepsjonisten fra Bristol? –Ja.
–Var du en venn av Amanda? –Nei, heller rival, er jeg redd.
Jeg trodde aldri at jeg skulle ødelegge noens ekteskap.
Eller forårsake så mye smerte.
–Du sto i med mannen hennes. –Jeg er ikke stolt av det.
Vi elsker hverandre. Vi skal gifte oss.
–Vet John at du er her? –Han ter seg som da de var gift.
Han ble sint fordi hun brukte opp pengene hans.
Hun fikk bassenget flyttet uten å si noe til ham.
Hun kjøpte biler og hester og dro på shopping til Milano og New York.
Han ante ikke at hun var sånn da de giftet seg.
Om man visste om den andres feil, ville man ikke giftet seg.
–Bill? –Hva gjør du her?
Jeg skal møte Steph i husvogna. Hva har skjedd?
Noen brøt seg inn under begravelsen.
De kunne ventet en dag i respekt. Innbruddstyver eier ikke moral.
De tok bare PC–ene. Men arbeidsrommet er ransaket.
Politibetjent? Politiarbeidet venter.
Gå vekk! Jeg sa at jeg ikke drepte henne.
Steph, jeg...
Får jeg komme inn? Jeg vil bare snakke.
Mandys eks kontaktet meg da jeg var på avrusing.
Han ville gi meg det jeg trengte, om jeg spionerte på henne.
–Hvorfor? –Hun hadde noe på ham.
Et tvilsomt landoppkjøp som han ville tjene en formue på.
Han prøvde å kjøpe seg fri, men da jeg sa–
–at hun tenkte å presse ham for penger resten av livet–
–må han ha mistet besinnelsen.
Han betalte meg for å ta PC–ene hennes og deretter fordufte.
Hva fantes på PC–ene?
PC–ene inneholder utallige e–poster om et landoppkjøp–
–som Marlowe bisto regjeringen med for å utvide flyplassen.
Men han hadde i hemmelighet kjøpt jorda for å drive opp prisen.
–Det er ulovlig. –Amanda visste det.
–Det havner man i fengsel for. –Hun brukte det som utpressing.
Derfor blåste hun i gjelden sin. Pengene var på vei.
Hun begikk vel selvmord, med tanke på avskjedsbrevet?
Det smerter meg å si det, men Roy hadde nok rett om pennen.
Hun brukte bare tusjer, men brevet var skrevet med blekk.
–Hvem kan forfalske signaturer? –Ingen. De er unike.
Jeg kan forfalske Aggies.
Jeg skrev brev som hun ville skulle være personlige.
Jeg tror at John Marlowe skrev brevet.
Han hadde fine penner og fint papir.
–Hva gjør vi nå? –Dere to skal få ham til å tilstå.
–Vi? –Han vet jo hvem jeg er.
Høyteknologiske øreplugger. Jeg kan høre alt. Putt dem inn.
–Det er bare enda en dum idé. –Jeg hørte det.
Kaller opp "Danny–boy". Vi er inne i bygningen.
Kan jeg hjelpe dere?
–Hei. –Hei.
–Får vi snakke med John Marlowe? –Han sitter i møter hele dagen.
–Hva gjelder saken? –Hans ekskone og Portishead flyplass.
–Kjøpet av hans ekskone. –Og Portishead flyplass.
Hans ekskone og kjøpet av Portishead flyplass.
Et øyeblikk.
–Bra jobbet. –Vi klarte det.
Denne veien.
Takk, Tracy.
–Hva gjelder saken? –Vi var venner av Amanda.
Før hun døde, ga hun oss en minnepinne full av e–poster–
–som kobler deg til en svindel angående Portishead flyplass.
–Ser han skyldbetynget ut? –Vær stille.
Jeg har ikke sagt noe.
Gå, før jeg ringer politiet.
–Be ham ringe politiet. –Ring politiet.
–Hvilke e–poster? –"Den 5. april 2014."
–Den 5. april 2014. Husker du det? –Nei.
–Til næringsministeren. –Til sognepresten.
–Næringsministeren. –"Eierne vil ha minst..."
–...16 millioner. –"...godta tilbudet."
Du støttet økningen i prisen.
Du var selgeren. Du kjøpte jorda to måneder tidligere.
Hva gjør han?
–Jeg skal hente en pensjonist! –Hva vil dere?
Hente en pensjonist.
Det gjør vi senere. Nå vil vi ha det du ville gi Amanda.
–Det du drepte henne for. –Flott, Gem!
–Du hadde fått nok av henne. –Men hun hadde taket på deg.
–Akkurat som du har. –Akkurat som jeg har.
Tru med å ringe politiet.
–Hva gjør du? –Ringer politiet.
Da du skjønte at hun ikke ville slutte å kreve penger–
–dro du til Carsley og drepte henne da hun var alene i kirken.
Ok! Jeg vil ikke i fengsel for hennes skyld.
Hvis dere lover det, kan vi gjøre en avtale.
–Få ham til å tilstå. –Det er litt sent nå.
Hun ga seg aldri. Jeg måtte drepe henne.
Jeg var nødt til å gjøre noe.
–Var det en tilståelse? –Det hørtes sånn ut.
–Det var nok det. Kom dere ut derfra. –Vi må gå nå. Ha det.
–Løp! –Jeg løper.
Jeg ringer politiet.
Bøy hodet.
Vi ses på stasjonen.
Bra jobbet.
Det er en fellende rapport, pastor Bloxby.
Har du noe å si om saken?
–Hvor skal du? –På avrusing igjen.
Mamma betaler for det.
–Hvor skal du parkere...? –Hos mamma.
–Lykke til, da. –Takk, Agatha.
To, tre, fire. To, tre, fire.
Hvordan gikk det?
Biskopen snakket med politiet og advokatene.
De er enige i at jeg var offer for utpressing–
–så de går ikke videre med det.
Ja, om slike nyheter ikke krever klokkekiming–
–vet jeg ikke hva som gjør det.
Klare...
Slipper diskanten...nå.
Tekst: Monica Moltubakk www.sdimedia.com